Шлюбне питання: що зміниться вже через 10 років

Подобається вам це чи ні, та XXI століття внесло і продовжує вносити корективи у всі аспекти людського існування, зокрема і в соціальні та особисті взаємини. Ми живемо у нарцистичному та егоцентричному світі. Сучасні технології, рівень комфорту та доступності інформації дають абсолютно все, аби кожна особистість розвивалася індивідуально, брала за себе відповідальність і не потребувала допомоги. Уся величезна мережа можливостей для заробітку та різноманітні сервіси для забезпечення своїх потреб потрохи витісняють традиційну сім’ю, головне цивілізаційне покликання якої — забезпечити виживання. Молодь XXI століття все більше зважає на вимоги свого его, розуміючи, що може обійтися і без старої доброї «ячейки суспільства», за яку їх батьки готові йти у «хресну ходу» боротьби.

Складається враження, що традиційна сім’я помирає і ми спостерігаємо її агонію. Тут краще сприймати «Смерть» у значенні старшого аркану карт Таро — не як фізичний кінець, а як трансформацію. У цивілізаційному масштабі ми є свідками переродження сім’ї у новий конструкт. Тобто сім’я залишається, але з іншими правилами гри. Ще через 10 років, коли до шлюбного питання почнуть підходити перші представники покоління Альфа (народжені з 2012 по 2026 роки), вони вже знаходитимуться у іншій парадигмі. Основна її відмінність від нинішньої — свобода вибору, тотальне неприйняття будь-якого пресингу і стереотипів. Та й їх батьки — мілленіали і зумери на «хресну ходу за добре і вічне» вже навряд підуть.

Варто розуміти, що людина перш за все є соціальною істотою. Тож стара як світ потреба у близькості, спорідненості та любові нікуди не зникне. А що ж зміниться, запитаєте ви? Зміниться підхід. Ключовим словом для сім’ї XXI століття стане вже не «обов’язок», як то було раніше, а «партнерство».

Що ж головне у партнерстві?

Найважливішим, що відрізнятиме більшість сімей майбутнього від сімей нинішніх буде ґрунтовний, свідомий, чесний діалог. Справа у тім, що зараз надто велику роль ще відіграють цінності минулих століть. Люди живуть у парадигмі так званого «традиційного стандарту сім’ї», не задаючи собі питання: «чи підходить/потрібно мені саме це?». Вони просто дотримуються існуючої моделі. Звісно ж, мова не абсолютно про всіх, а про переважну більшість. У партнерстві ж кожен прислухається до себе і не робить «як заведено», а лише як йому/їй комфортно. У такій сім’ї ролі та зони відповідальності розподіляються не «як було за діда-прадіда», а виключно як узгодять між собою двоє дорослих людей. Секрет у тім, що партнери ще «на березі» домовляються про подальші очікування у стосунках, а не приймають традиційний шлюб як героїчну карму, яку несуть без огляду на власні бажання. Такі сім’ї можуть цілком обрати як одне кохання на все життя, так і поліаморну модель, чи взагалі все, що вважатимуть за потрібне. Поступово суспільство позбуватиметься тиску та стереотипів. І це, насправді, значно здоровіше, ніж той психологічний пресинг, який поки сприймається за норму. Наприклад, 22 січня у Шанхаї лікарі заледве витягли з того світу 55-літнього чоловіка. Він здійснив спробу суїциду через сором, що його 29-річний син досі офіційно не одружений. Таких ситуацій просто не повинно існувати, адже кожен відповідальний лише за своє життя.

Важко не помітити, як партнерський підхід до стосунків уже вбудовується у суспільну реальність. Це чудово видно у тенденціях вибору молоді великих міст. Насправді ж, крім партнерства, вчені-футурологи помітили й інші тренди, які згодом стануть абсолютною нормою сімейного контексту. Ось коротко про найважливіші: