10 речей, які потрібно зрозуміти після 20 років

Життя таке бентежне, особливо коли тобі 20. Будучи молодими, ми то стрімголов несемось по його серпантину, роблячи купу помилок та ігноруючи висновки, то тихо сидимо і чекаємо «щасливого дня», коли нарешті заживемо «по-справжньому». Але правда в тім, що краще таки гальмувати на поворотах, навчаючись на чужих помилках, і нарешті усвідомити, що «щасливий день» ніколи не настане у його ідеальному вигляді. Мільярди жили тут до тебе і мільярди житимуть після. Тож, значно ефективніше буде скористатись уже набутим досвідом поколінь і приберегти свій запал та енергію на нові, особисті відкриття і творіння. А щасливі дні, вони звісно ж будуть і вдосталь! Однак не можна нівелювати своє «сьогодні», чекаючи примарного і радісного «завтра». Адже ідеальний пазл ніколи не складеться, завжди якийсь шматочок ляже не рівно. Та поки чекаєш цих вихідних, наступного літа, закінчення університету, вищої зарплатні, великого кохання, твоє життя минає вже зараз. Тож, неодмінно помічай свої миті щастя, проживай їх на повну, і обов’язково прочитай наступні пункти – це допоможе уникнути зайвих розчарувань у майбутньому:

1. У тебе немає «багато часу»

О, це найвідоміший парадокс. До 20 років життя тягнеться повільно, мов густа карамель, і тобі здається, що так буде завжди. Та після 20, не встигнеш оком моргнути, як тебе уже вітають з 30-річчям. Час швидкоплинний. І те, що його вдосталь – лише ілюзія.

2. Лише ти відповідаєш за своє життя

Невдалі стосунки, проблеми у навчанні, начальник-самодур. Дуже зручно звинуватити когось чи щось у своїх проблемах. Проте, у всіх твоїх невдач лише одна причина – ти сама. Чим швидше ти знімеш власне життя з автопілоту і приймеш цю відповідальність, тим ефективніше вирулиш з усіх «крутих піке».

3. «Я знаю, що я нічого не знаю»

Цю цитату Сократа варто запам’ятати і прийняти, як факт. Тобі здається, що ти уже така доросла і знаєш все про цей світ. Але ні, світ тебе ще здивує мільйон разів. У 25, 37, 52 і навіть у 90!

4. Забудь про сором’язливість

Запевняємо, що у тебе немає на це часу. Адже там, де ти засоромишся, хтось обов’язково піде далі, лишаючи тебе позаду.