10 цікавих фактів із життя Лесі Українки

Головна жінка української літератури, Леся Українка насправді не була ні Лесею, ні Українкою. Як справжній літератор, вона придумала себе сама та полишила після себе не лише видатну поезію та прозу, але і легенди про себе. Чи правда, що вона була відьмою, спілкувалася з привидами та надавала перевагу стосункам з жінками? Спробуємо розібратися, що міф, а що правда серед відомих нам фактів про Лесю Українку.

1. Дочка знаменитої матері

Сьогодні не кожен зможе швидко пригадати ім’я Олени Пчілки, але за життя Лесі Українки її мати була справжньою суперзіркою української літератури. Саме вона, а не дочка торувала шлях жінкам в українській літературі. Вона була не проcто талановитою письменницею та викладачкою, а і фінансово успішною – її книги продавалися великими накладами та стрімко розкупалися шанувальниками.

2. З дитинства дружила з містикою

У віци тринадцяти років Лесю відвезли до родичів у село Нечимне неподалік від Ковеля. Місцеві вважали село непростим, усі тут вірили у духів, привидів та давні закляття. Незважаючи на те, що Леся провела у гостях всього три дні, ця поїздка справила на неї таке сильне враження, що саме спираючися на спогади про Нечимне була написана знаменита “Лісова пісня”. До речі, у привидів там досі вірять. Бажаючі дізнатися чи це так можуть спробувати провести ніч у Скулинському лісі.

3. Написала свого першого вірша у Луцьку

У цей знаменний день Лесі було лише дев’ять років. Вірш зберігся і називається “Надія”. Дерево, під яким Лесю вперше навідало натхнення, також і досі стоїть на своєму місці, біля брами у вежі замка Любарта. Якщо ви хочете відчути те, що відчувала молода поетеса, вам варто поспішити – дерево у аварійному стані і зараз влада міста вирішує його подальшу долю. Драматичні твори Леся почала писати ще раніше – усього у п’ять років.

4. Не училася у школі (але була поліглоткою)

Олена Пчілка не довірила школі виховання своїх дітей та зайнялася їх освітою особисто, долучаючи приватних вчителів з окремих предметів. Педагогом вона була, очевидно, не гіршим, ніж письменницею, оскільки результати вражають. Леся вільно говорила сімома мовами: окрім української, російської та польскої, вона також знала болгарську, німецьку, французьку та італійську. Причому вона знала їх настільки добре, що навіть перекладала з них літературні твори.